Cum merge cu Fantoma?
Doamne! A găsit-o!
Ar fi mai ușor să vii cu mine.
A fost ucis un bărbat într-o "vitrină" din "cartierul roșu".
Numai de-ăștia o să fie de-acum? Neveste respinse și scursuri?
Plictisitor!
Bună ziua!
O elevă tot sună la școală și face plângeri false.
Care-i faza cu tine și Villanelle?
Nu o mai interesezi.
- Ești gata? - Sunt gata.
Dobitocule! Ieși, să-ți văd moaca!
Ce dracu'...
OBSESIA EVEI
Seria II Episodul 5
Ce crezi că spune?
"Nu-mi pot satisface soția în pat!"
"Ai văzut 'Mad Men'? E o capodoperă!"
- Nu cred că merge cu țipatul. - Eu nu cred că merge cu nimic.
- De-ar fi fost ea mai... - Cooperantă?
Interesantă!
E o ucigașă plătită. Dar, când o vezi, zici că e contabilă.
Hai, zi-ne toate picanteriile!
Nu toți sunt așa de interesanți ca știi tu cine...
Cred că ai fost răsfățată, Eve.
- Ce s-a întâmplat? - Dintele meu...
Știai că bebelușii îți fură efectiv calciu din dinți?
Ticălosul ăsta mic mă mănâncă de vie.
Ai aflat ceva?
Cred că Charles și-a pierdut și îndemânarea în Afganistan.
- Pe lângă picior. - Lasă-mă să încerc din nou!
O să ne spună ea ceva.
E neobișnuit, nu?
Să fii femeie în domeniul ăsta.
Nu prea mai este.
- Deci știi și de alte criminale? - Da, avem un club de lectură.
De ce?
Eram curioasă.
Vrei să faci și tu asta?
Nu, nu cred că... Nu cred că mă ține.
Atunci, ce vrei?
Ai cunoscut o femeie pe nume Villanelle?
Sau Oxana?
Se spune că e o Dalgyal Gwishin.
Adică?
O fantomă. Demonul fără chip.
Villanelle?
Konstantin! Cât mă bucur să te văd!
- De cât timp faci asta? - Nu mi-ai zis să-mi găsesc un hobby?
Am zis eu asta? Haide!
Cum te simți după Amsterdam?
Nu înțeleg întrebarea.
Unchiul băiatului îți este recunoscător pentru servicii. Ți-a dat bacșiș.
Mamă!
- I-ai văzut numărul de înmatriculare? - Nu.
L-aș fi ucis și gratis.
Dacă faci asta, o încurcăm amândoi. Și vom fi lefteri.
Nu-ți bate tu căpșorul din cauza asta!
Nu, nu, nu! Nu avem timp pentru așa ceva!
Liber profesionistă?
E logic. Abilitățile lui Villanelle, legăturile lui Konstantin.
O combinație mortală, ca să zic așa.
Deci în Amsterdam a fost un contract privat?
Cred că se plictisea.
Cred că i-a plăcut misterul din crimele internaționale.
Mercenariatul însă... E prea banal pentru ea.
Sunt convinsă că toți banii ăia îi ușurează munca.
- Lui Jin îi e frică de Villanelle. - Pe bună dreptate.
Villanelle ar ști cum să ajungă la ea.
Ce treabă are Villanelle cu asta?
- Ce-ar fi să le facem cunoștință? - Și-apoi?
Dacă cineva va scoate ceva de la Fantomă, acela e Demonul fără chip.
- Hai s-o angajăm pe Villanelle! - S-o angajăm? Cum?
Trebuie să respectăm regulile ei. Să punem pe cineva să mă omoare!
Așa, da!
Glumești? Nu-mi dau seama.
Eve, nu se poate. Jess!
- Nu te uita la mine. Eu i-am zis. - Mie mi se pare grozav!
O să meargă. O vom face pe Jin să vorbească.
- Ce părere are mama despre asta? - Carolyn crede că e o idee bună.
Eve, e o idee nebunească!
Mă aștepți aici.
- Aici? - Da.
- Ce e aici? Unde te duci? - Să mă văd cu un amic.
- Vin cu tine! - Nu!
Ce? Mă lași aici, afară, legată de gard ca un câine?
Cinci minute.
Cât timp îți iau hârțoagele, Eve?
Cum adică?
Întocmirea rapoartelor, completarea formularelor...
Nu te-am auzit să te plângi, deși toată lumea se plânge.
Probabil că nu e de mine.
Ciudat, fiindcă e de tine, adică e și treaba ta. Nu numai a noastră.
Tot ceea ce facem aici trebuie documentat oficial.
Astea sunt regulile pentru toți.
Nu există excepții.
Dacă nu faci lucruri plictisitoare,
motivul nu e că ești specială,
ci că cineva nu vrea să-ți fie urmărită activitatea.
Cum adică?
O fi Carolyn de acord cu asta,
dar eu nu cred că e o idee bună.
Cinci minute?
Scuze, a durat mai mult.
Ești foarte secretos, Konstantin.
- Cu cine te-ai întâlnit? - Haide!
Noua ta misiune.
Glumești?
Tu ai făcut asta?
Ai ales poza asta?!
Doamne, arăt îngrozitor! Eram mahmură de-a binelea.
Scuze că-ți spun asta, Eve, dar nu prea aveai de unde alege.
Scuze că am întârziat! A fost un incident la Broadmoor.
A trebuit să-mi schimb haina. Carolyn m-a trimis.
- Nu, nu! - Calmează-te!
Nu fac asta!
- Cine a comandat asta? - Habar n-am.
- Zi-le că nu se poate! - Mă jignești.
- Pe mine erai dispusă să mă omori. - Când o să încetezi?
Trebuie s-o omori! Ești vraiște. Din cauza ei ești slabă.
Știi doar!
Erai mai inteligentă cândva.
Săptămâna viitoare, n-o să-ți mai amintești nici numele ei.
Psihopații...
Faceți abstracție de... Aston Martin. Nu l-am putut șterge.
Huo! Ce-i asta?
Dar normele interne au rolul de a vă...
... proteja. Nu e bine să vă...
- Ardeți. - Ardeți.
Să vă ardeți!
Psihopații nu pot avea relații interpersonale sănătoase.
"Eu cu tine."
Pentru psihopați există doar "eu cu restul".
Ceilalți oameni sunt doar simple obiecte.
Pe care le manevrează cum vor și când vor.
Farmec superficial.
Lipsă de sinceritate.
Incapacitatea de a lega relații intime de durată, absența emoțiilor...
- Isuse! - Scuze!
Asta e o altă chestie de la muncă.
Psihopații sunt narcisiști.
Te manipulează.
Dar răspund și la un anumit grad de manipulare.
Nu-i poți schimba, dar îi poți gestiona.
Banii, laudele și atenția funcționează perfect o vreme.
Sincer...
Nu ai cum să controlezi astfel de oameni mult timp.
Dar, pentru o perioadă scurtă, se poate, nu?
Da, nu știu. Cred că da.
Păi... nu ești tu expertul în psihopați?
Da, sunt. Și o să-ți răspund la întrebare:
nu știm.
Când te gândești la un psihopat, te raportezi la oamenii normali
și adaugi trăsături negative, cum ar fi violența, narcisismul
sau sadismul. E greșit.
Nu adăugați trăsături. Eliminați-le!
Tot ce ne face pe noi umani, eliminați din comportamentul lor.
Ei sunt ca niște copii ale noastre, ca un facsimil.
E ca și cum ai încerca să înțelegi o viespe
sau un capsator.
Un perforator sau un telefon.
Atunci, de ce mai faci asta, dacă nu există speranță?
Mai puneți întrebări după aceea.
Room-service!
Bună!
Scuze! Room-service?
Pot să vă mai ajut cu ceva?
Mai încet!
- Sufăr! - Îmi cer scuze.
Tu ai pe cineva, Tony?
Nu.
Te simți singur?
Uneori.
Dar...
E greu să găsești persoana potrivită.
Da. Așa e.
- Salut! - Salut!
- Cum a fost azi? - Bine. La tine?
Binișor.
Trebuie să mă duc la Oxford mâine.
Un profesor s-a îmbolnăvit și au nevoie de un însoțitor
la un concurs de ortografie.
- Mamă! - Da, știu! De top!
- Cât o să stai? - Vreo două zile.
Nu e nevoie să rămân peste noapte. Dacă vrei...
Nu, nu, nu... Te rog, du-te! Serios...
- Pare distractiv. - Serios?
Mâncare indiană.
Te iubesc!
- Ai cerut mai mulți castraveți? - Bineînțeles!
- Da! - Doar nu-s prost!
Martin...
Porți niște pantaloni cam strâmți.
Nu avem voie să purtăm curea în Broadmoor.
Credeam că ești disperat.
- Cum s-a comportat? - Depinde de criteriile tale.
Prezentările mele proaste au rolul de a ademeni subiecții
într-un soi de superioritate somnolentă. Apoi...
... trecem la asta.
Eve a fost singura care nu și-a ferit privirea instinctual.
Bravo ei!
La imaginea asta nu s-a putut uita.
Când i-am arătat-o, spuneam că Villanelle e o mincinoasă,
că e genul de om care nu poate lega relații interpersonale.
Nu i-a plăcut asta deloc.
Așadar...
Care e recomandarea ta de specialist?
E prea apropiată. Zic nu.
Mereu mă gândesc că aș putea fi strivită de un raft de-ăsta.
Nu par prea stabile, nu?
Închipuie-ți!
Ca în "Vrăjitorul din Oz". Să ți se vadă doar pantofiorii.
- Or fi uitat ceva. - Ce?
Vrei să mergem sus?
- Acum? - Da.
Am mâncat un kilogram de sos.
Ce prostii vorbesc? Da!
Bună, Konstantin!
Vino cu mine!
Să mergi la un concurs de ortografie în ultima clipă? Cum vine asta?
Eu am fost campioană națională în 1973.
E o rețea foarte unită.
Da.
Ești sigură că vrei să faci asta, Eve? Vorbește acum sau taci pe vecie.
Să vorbesc acum sau să tac pe vecie?
Cu alte cuvinte, sunt complet răspunzătoare?
- Nu tocmai. - Credeam că tu mă susții!
Eu întotdeauna te susțin.
Oficial?
Sisific.
- Ce? - Cu cuvântul ăsta am câștigat.
Sisific.
Ești gata să te dezbraci?
Vă las.
- Mai strâns? - Da.
Îmi pune silueta în valoare.
Eve, eu trebuie să-ți pun vesta. Dacă nu vrei s-o porți e treaba ta.
- Mie mi se pare sexy. - Nu mă mir.
Jess va coordona echipa.
Nu, fără echipă. Trebuie să fie calmă și să creadă că deține controlul.
- Nu trebuie să afle că o aștept. - Trebuie să fii în siguranță.
O să fiu în siguranță, dacă ea are încredere în mine.
Trebuie să fim singure. Trebuie să pară ceva intim.
- Ce-o să faci cu ea? - Nu e de râs!
Eu încerc să-mi fac meseria.
Adu-mi mașina. O conving eu să intre!
E un act de curaj...
Ce faci tu acum...
N-ai curaj, n-ai parte de glorie.
Eve...
Știu că nu ești de acord și înțeleg.
Dar trebuie să fii și tu în rând cu ceilalți.
Ai înjunghiat-o. Crezi că Villanelle a uitat de tot lucrul ăsta?
Nu crezi că e bine ca și noi să știm asta?
Te pui în pericol. Și operațiunea o pui în pericol. De ce?
- Sau întreb degeaba? - Kenny... Ken...
Ea...
Ea l-a ucis pe Bill.
Ai văzut crima! Cum să te gândești la așa ceva?
Ce-ai pățit, Eve?
Ai scăpat de sub control.
Îmi pare rău dacă nu faci față, dar nu e problema mea.
Asta trebuie să fac. Și vreau să mă pot baza pe sprijinul tău.
- Nu vrei să te mai întreb atâtea. - Nu acum, în criză de timp. Nu.
Deci ești de acord?
Cu asta?
Nu.
Niciodată.
Bine. O să-i cer lui Carolyn să te mute în altă echipă.
Poftim?
Mă...
Mă dai afară?
Sunt sigură că mama ta o să-ți găsească ceva de făcut.
Hugo!
- Te conduc. - Bine. Sigur.
Scuze!
Atenție la coborârea și la urcarea în tren.
Să nu faci vreo prostie, da?
- Vrei să te descalți, te rog? - Poftim?
- Serios? - Da.
Vrei să mă și percheziționezi?
Ce rost are?
Pot să-ți iau voaleta?
Mor dacă nu beau ceva.
Nu pari prea surprinsă că mă vezi.
Nu sunt.
Ești cam arogantă, nu crezi?
Și totuși, ești aici.
Ai fost cam distrată în ultima vreme. Am crezut că m-ai uitat.
Un pahar, te rog!
- Nu avem pahare de șampanie. - E perfect ăsta.
Ți-e frică?
Nu.
Bea!
Mie ar trebui să-mi fie mai frică de tine după ce mi-ai făcut.
Ți-e frică?
Nu.
- Puteai să mă omori. - Știu.
Tot timpul mă gândesc la asta.
Serios?
Tu te gândești la asta?
Tot timpul.
O să-ți ceri iertare?
Nu. Tu, mie?
Nu.
Bine că ne-am lămurit.
Vreau să mă ajuți cu ceva important.
Serios?
De ce nu-ți bei șampania?
Frumos costum!
- Am zis să mă îmbrac adecvat. - Pentru ce?
- O să jelesc. - Îmi pare rău să aud asta.
- Știi că am venit aici ca să te omor? - Da. A fost ideea mea.
Ba nu...
Ți-am spus că am nevoie de ajutorul tău.
- Trebuia să te văd. - Așa că m-ai angajat ca să te omor?
- Da. - Ce idee tâmpită!
Dacă te loveam cu mașina? Dacă te împușcam?
Nu ai face asta.
Nu?
Nu.
Eve!
Ce e aia?
Ca să dispară gustul.
Ce-ai făcut?
Ce ai făcut? De ce ai făcut asta, Eve?
Nu credeam că o vei face!
E arsenic!
Nu sta așa! Fă ceva!
Scuipă-l! Scuipă, Eve!
Eve, scuipă! Mai repede!
Eve, mai repede! Trebuie să vomiți!
Repede, Eve! Trebuie să...
Normal că nu e otravă! Mă crezi nebună?
Ești așa de naivă...
Eu sunt stilată.
- Știu. - O să-mi dai tot ce vreau?
Da.
Eve, ai lăsat ușa deschisă.
Da.
FOREST OF DEAN
Nu! Nu!
Ești sigură că e legal să facem asta?
Ce-ți pasă ție?
Pentru tine îmi fac griji, Eve.
Deschide ușa, te rog!
Așteaptă aici!
Vrei apă?
Nu.
Cine a comandat uciderea lui Alister Peel și a colegilor lui?
Ar fi mai ușor dacă mi-ai spune, și gata.
Altfel, o să fie mai rău pentru tine.
- A zis? - Nu.
Ei bine...
Vrei să privești?
- Cine a fost? - Cine crezi că a fost?
- "Cei 12"? - Nu.
A fost fiul lui. Clasic.
- Aaron Peel? - Ce chestie... Nu?
Ești sigură? El deține deja compania...
Nu vinde compania, vinde o armă.
- O armă? - Da, întotdeauna arma e motivul.
"Cei 12" vor s-o cumpere, toată lumea vrea.
Perfect!
Am aflat ce voiai. Ar fi frumos să-mi mulțumești măcar.
Mulțumesc.
Nu ai fost sinceră.
- Tu vrei numai să primești. - Ce i-ai făcut?
- Lasă asta! - Ce i-ai făcut?
Nimic din ceea ce nu mi-ai cerut tu.
Monstrule!
Îmi pare rău că am făcut plângeri.
Nu te supăra așa!
Încercam să-i atrag atenția lui Eve,
dar văd că nu-i pasă absolut deloc de viața ta.
Nu-i așa?
Uită-te la tine!
Când mă uit la tine, văd o mustață lipită de o caramelă.
Tom, Daniel... Încetați!
- Unde te duci? - Mă îndepărtez de copii.
Ce-mi place cum se aude!
Nu știam că ești în stare de așa ceva. Bravo ție!
Fă-i asta și soției tale!
Să nu cumva să vorbești despre soția mea, că te omor!
Mă doare!
Uite ce e...
Am venit aici ca să-ți spun să nu te mai îngrijorezi.
Am iertat-o pe Eve.
Suntem prietene. Mă rog...
- Suntem mai mult decât prietene. - Despre ce vorbești?
Niko!
Suntem colege.
Plus că am mai fost înjunghiată. Știu cum e când te ia valul.
Te-a înjunghiat?
Nu ți-a spus?
A venit la mine acasă, în Paris.
Și s-a întins lângă mine, în pat.
- Și a băgat cuțitul în mine. - Taci!
Uite! Uite...
Ce nebunie! Nu?
Și când tu credeai că eu sunt personajul negativ...
Doamne, cât mă bucur să te cunosc, în sfârșit!
Pe curând!
Ați urmărit serialul OBSESIA EVEI
Seria II Sfârșitul episodului 5
Subtitrare: Retail